NorSub.com - norske undertekster
England
- Jeg har gjort ferdig mitt teater stykke. - Godt jobbet.
Har du sett mamma?
Ja, hun er vel i tegne rommet antar jeg.
Jeg håper ikke du skal stå i veien for oss idag, Miss Briony.
Vi må forberede middag for 10 personer.
- Hei kompis, jeg hører du driver og setter sammen et teater. Hvem fortalte deg det?
Jungel telegrafen.
- Vil du komme å se på det? - Jeg vet ikke om det vil være...
Hvorfor lar du meg ikke lese det?
Du pleide å lage disse vidunderlige kopier av alle dine historier.
- Jeg har beholdt dem alle. - Jeg vil fortsatt at du skal komme.
- Vi får se. - Jeg må dra nå.
Mamma, jeg trenger deg!
Utrolig! Det er utrolig kjære. Ditt første stykke.
Synes du det? Tror du Leon vil like det?
Ja, selvfølgelig vil han det?
The Trials of Arabella, av Briony Tallis.
- Cee. - Ja?
Hvordan tror du det vil føles som å være noen annen ?
Kulere, ville jeg håpe.
- Jeg er beskymret for stykket. - Jeg er sikker på at det er et mesterverk!
Men vi har jo bare ettermiddagen å øve på. Hva om tvillingene ikke kan spille?
Du må være snillere mot dem. Jeg lurer på hvordan du ville ha følt deg hvis moren din
hadde rømt med Mr "hva han nå het" som leser nyhetene trådløst?
Kanskje jeg skulle ha skrevet Leon et stykke.
Hvis du skriver et stykke, trenger du bare å si ordet "slott" og du kan se for deg
tårnene, skogen og landsbyen like nedenfor, men...
I et stykke er det....
Alt avhenger av andre mennesker.
- Cee. - Ja?
Hvorfor snakker du ikke med Robbie lenger?
Jeg gjør jo det. Vi bare går rundt i ulike kretser.
- Må vi gjøre et stykke? - Hvorfor må vi det?
- Får å feire min bror Leon's besøk. - Jeg hater teaterstykker.
- Det gjør jeg også. - Hvordan kan du hate teater stykker?
- De er bare for å vise seg frem. - Du skal være i dette stykket ellers får du et slag.
- Da forteller jeg foreldrene. - Du har ikke lov til å slå oss.
Vi er gjestene i dette huset. Og hva sa foreldrene at vi skulle gjøre?
- Vel, Pierrot? - Enig.
- Jackson? - Enig.
Enig, det stemmer.
Nå, Briony, hva handler stykket ditt om?
Vel, det handler om hvordan
kjærlighet er. Men dere må være forsiktige.
- Jeg regner med at du ikke skal til Arabella. - Nei, ikke nødvendigvis.
- Har du noe imot at jeg spiller henne da? - Lola var i skole teateret.
Si ja. Det vil være den første rimelige tingen som har hendt meg i månedsvis.
Vel, ja. Javel.
Vi burde begynne med å lese det først?
Hvis du skal være Arabella, da skal jeg være direktøren, takk.
Sorry.
Jeg skal gjøre prologen.
"Prologen"
''Dette er fortellingen om den spontane Arabella,
''som rømte av gårde med en mann.
''Hennes foreldre sørget over å se deres førstefødte"
''forsvinne fra hennes hjem til Eastbourne.''
Ja?
- Ikke noe. Tenkte bare jeg skulle se på. - Jeg er redd øvninger er private.
Du kan se stykket ikveld.
- Jeg må jobbe da. - Vel, beklager Danny.
Kan vi svømme nå? Ja, ja, ja!
- Nei, jeg tror ikke vi har tid! - Cecilia lar oss gjøre det.
En halvtimes pause vil gjøre oss godt.
Cecilia? Cecilia!
Cecilia!
Cecilia! Cecilia, Cecilia. Vær så snill, kan vi svømme, Cecilia?
Ja, hvorfor ikke. Ikke gå til dypet!
Kan du gjøre en av dine Bolshevik ruller?
Vakker dag. Ja visst. Men det er for varmt for meg.
- Nyter du boken? - Nei, egentlig ikke.
Men den blir bedre.
Jeg foretrekker Fielding.
Mye mer lidenskap.
- Leon kommer idag, visste du det? - Jeg hørte det.
Han har med seg en venn. Det er Paul Marshall, sjokolade millionæren.
- Er blomstene for han? - Hvorfor skulle de ikke være det?
Leon sier at han er veldig sjarmerende.
Pappa ringte igår kveld. Han sier at du har tenkt til å bli lege.
- Jeg har tenkt på det ja. - Ytterligere seks år med studentlivet.
- Hvordan ellers blir man en lege? - Du kan jo få stipend.
- Kan du ikke? - Jeg vil ikke lære.
Jeg sa jeg skulle betale din far tilbake.
Det var ikke det jeg mente.
- La meg hjelpe til med det. - Nei, jeg klarer meg, takk.
- Ta blomstene. - Jeg klarer meg.
Å, din idiot.
Vet du at det er det mest verdifulle vi eier?
Ikke nå lenger.
Forsiktig!
Jeg...
Hei, Robbie!
Han trenger man ikke å oppmuntre.
Cee?
Mor?
- Hvor er alle sammen, Danny? - Jeg vet ikke, sir.
Sir.
- Vil du ha noe? - Gjerne.
- Whisky? - Gjerne.
- Leon! - Her er hun.
Å, jeg har savnet deg. Jeg har gått helt gal her oppe.
- Dette er min søster, Cecilia. Paul Marshall. - Jeg har hørt mye om deg.
- Likeså. Hvor skal han bo?
I det blåe rommet. Mor hviler, hun har fått migrene.
Det er ikke rart, med denne varmen.
Det er det store rommet ved barnerommet.
Er far i byen?
Ser sånn ut. De har mye å gjøre.
Skal vi ikke spille stykket? Nei.
- Hvorfor ikke? - Ikke spør meg.
Jeg liker meg ikke her.
Det er alltid problemer når et nytt merke dukker opp.
Det er markedsføring, pakkning, og omforming.
Noen ganger må til og med smaken og teknologien endres.
Vår største utfordring er å finne ut om vi skal lansere Amo Bar eller ikke.
Army Amo. Forstår du? Send hit Amo'en?
Min kilde på ministeriet er veldig pålitelig.
Det er stor sjanse for at vi får den med -
inkludert i standardordningen.
Noe som betyr at jeg må åpne minst tre nye fabrikker.
Enda mer hvis rekrutteringen virkelig drar igang.
Noe de sier vil skje hvis Hitler ikke roer seg ned.
Og det er like lite sannsynlig som at han skal kjøpe aksjer
i Marks and Spencer's, er du ikke enig?
- Den her er ikke så god. - Jeg lager drinker med knust is.
Rom og smeltet mørk sjokolade. Det er kjempe godt.
- Gjett hvem vi møtte på veien? - Robbie.
- Jeg ba ham komme ikveld. -Å, Leon, du gjorde ikke det?
Så, Robbie, husmorens sønn, som hadde en far som droppet ut av universitetet for 20 år siden
får et stipendiat på læreverket, og pappa betaler utdanningen hans i Cambridge,
der han studerte sammen med Cee, og under de tre årene snakker hun såvidt med han.
Hun ville aldri la han komme i nærheten engang.
Noen som han en sigarett?
Jeg vet ikke hva han driver med for tiden.
Faktisk, så har han tenkt til å studere medisin.
Og det sa far ja til?
Jeg syns du skal gå ned og be han om å ikke komme.
Hvorfor? Har det hendt noe mellom dere?
For Guds skyld.
- Når kan vi dra hjem? - Snart.
Vi kan ikke dra hjem. Det er et skillsmisse.
- Hvordan våger du å si det? - Vel, det er jo sant!
Du må aldri nevne det ordet igjen! Forstår du det?
- Hva skal vi gjøre nå? - Det pleier jeg å spørre meg selv om.
Mitt navn er Paul Marshall. Dere må være tantebarna fra nord.
- Hva heter dere? - Pierrot.
- Jackson. - Hvilken fantastiske navn.
Kjenner du våre foreldre?
Vel, jeg har lest om dem i avisen.
- Hva har du lest om dem? - Du vet. Det vanlige.
Vennligts ikke snakk om dette foran barna.
Deres foreldre er noen vidunderlige mennesker,
og de elsker dere og tenker på dere hele tiden.
Kule bukser.
Vi dro for å se et show og kjøpte dem på Liberty's.
- Hvilken show var det? - Hamlet.
Å ja. ''Å være eller å ikke være.''
Jeg liker dine sko.
Kjøpte de på Duckers. De lager en tresak formet som dine føtter.
Sparer den.
Jeg er sulten. Når er det middag?
Jeg kan kanskje hjelpe til, hvis du kan gjette hva jeg jober med.
- Du eier en sjokolade fabrikk. - Alle vet jo det.
Da gjettet du ikke altså?
En sånn kommer det til å være i enhver Britisk soldats utstyrs bag.
Dekket med sukker, så det ikke smelter.
Hva skal de med gratis godteri?
Fordi de skal kjempe for sitt land.
Faren vår sier det ikke kommer til å bli noen krig.
Faren din tar feil.
- Vi kaller den Army Amo. - Amo, amas, amat.
Det er kjedelig at alt ender med "O". ''Polo'' og ''Aero.''
-''Oxo'' og ''Brillo''. - Høres ut som om du ikke vil ha det.
Da gir jeg den bare til din søster.
Bit.
Du må bite den.
Prinsessen visste godt om hans hensynsløse onskap.
Men det gjorde det ikke lettere å overvinne volumene av kjærlighet hun følte
i sitt hjerte for Sir Romulus. Prinsessen visste ganske klart
at den med det røde håret ikke var til å stole på
Når hans unge vakt dykket igjen og igjen til elvens dybde,
for å lete etter den fortryllede kopp Svirret Sir Romulus sin store mustasje.
Sir Romulus red med hans to kompanjonger, nordover, nærme mot
det skinnende hav.
Så heroisk i sin fremtreden, og med tapperhet i sin temme
Ingen kunne ane det mørke
kjult i Sir Romulus sitt svarte hjerte.
Han var den mest farlige personen på jord.
''Kjære Cecilia, jeg ville skrive for å unnskylde min klomsete
''og utenksomme oppførsel.''
''Tilgi meg hvis dette høres merkelig ut, men jeg er....''
Kjære Cecilia, du tror sikkert at jeg er gal
for måten jeg oppførte meg i ettermiddag.
Sannheten er det at jeg føler meg så lett i hodet og dum i ditt nærvær, Cee.
Og jeg kan ikke skylde på varmen.
''Vil du tilgi meg?"
''Robbie.''
Skal du ut?
Ja, Leon spurte meg ut på middag.
Så det er defor jeg har pusset sølv hele ettermiddagen.
Jeg skal tenke på deg når jeg speiler meg i skjeen.
Du er ikke noe lik din far. Ikke på noen måte.
Det er for at jeg er din. Jeg kommer sent hjem.
Skjortene dine henger oppe.
- Min sønn. - Ja?
Ikke noe.
Briony! Er det deg?
Går det bra med deg?
Kan du gjøre meg en tjeneste?
Kan du gi dette til Cee?
- Føler meg litt dum med dette hengende over meg. - Ja okey.
Briony.
Briony!
- Han er vel det man kan kalle ledig. - Veldig.
Han tror ihvertfall at han er uimotståelig.
Det er rart, ettersom han har hår i ørene.
Han vil sikkert gi deg mange høylytte sønner.
- Han er helt okey egentlig. - Det sier du om alle.
- Leon! - Rummy, min lille søster!
Jeg har skrevet et stykke for deg. Jeg ville gjøre det for deg.
- The Trials Of Arabella. - Vi har god tid.
- Det må ikke bli ikveld. - Nei det er umulig.
Briony. Vet du hva? Jeg er flink på å gjøre ulike stemmer.
Vi kan lese det etter middagen.
-Briony, har du lest dette brevet? - Ja, la oss. Det er en glimrende ide.
-Briony! - Her, min choc-tail.
Jeg insisterer på at du prøver.
Var det ikke noe konvolutt?
Kan jeg komme inn?
Jeg har hatt en forferdelig kveld.
Tvillingene har toturert meg. Se.
Så forferdelig.
Chinese burns.
Ja.
De vil reise hjem. De tror det er jeg som holder dem igjen her.
Lola.
Kan jeg fortelle deg noe? Noe virkelig fryktelig.
Ja.
Hva er det verste du kan forestille deg ?
- Han er sex gal! - Ja.
- Hva skal Cecilia gjøre? - Jeg vet ikke.
- Du bør ringe politiet. - Tror du det?
Han sa han tenkte på det hele dagen lang.
Det eneste du trenger å gjøre er å vise dem brevet.
- Du vil ikke fortelle noen, vil du, lover du? - Jeg lover.
Bra. Hvis han finner ut, vet vi ikke hva han kommer til å gjøre.
Du har rett.
Du bør vaske ansiktet ditt. Jeg må skifte.
Takk, Briony. Du er veldig snill.
Cecilia!
- Det var en feiltakelse. -Briony leste det.
Herre Gud, unnskyld. Det var feil versjon.
Ja.
- Den skulle ikke bli lest. - Nei.
Hva stod det i den versjonen jeg skulle ha lest?
Jeg vet ikke. Det var mer formelt. Og mindre.....
- Anatomisk? - Ja.
Jeg har følt det i uker, og denne morgenen ved fontenen...
Jeg har aldri gjort noe liknende før.
Og jeg var så sur på deg, og på meg selv.
Jeg trodde først at jeg skulle bli glad for å se deg dra på lege studier, men...
Jeg vet ikke hvordan jeg feilbedømmet meg selv sånn, så...
Så dum.
Du vet vel hva jeg snakker om?
Du visste det før jeg gjorde.
Hvorfor gråter du?
Vet du ikke?
Jo, jeg vet.
Robbie.
Cecilia.
Jeg elsker deg.
Noen har kommet inn.
Cecilia!
Folk satt ute og spiste på veien.
Mine forelder anså alltid varmt vær som en pådriver for løsere moral.
På sommeren fikk vi ikke lov til å gå ut.
De trodde at byboerne skulle bli provoserte.
Hva er det du sier, Cee? Får det varme været deg til å oppføre deg dårlig?
- Nei men, du rødmer jo. - Det er bare varmt her.
Lola, tørk bort leppestiftet. Du er alt for ung.
Hva med deg, Briony? Hvilken synder har du begått idag?
- Jeg har ikke gjort noe galt. - Har du sett noe til tvillingene nylig?
Stakkar små, de så ikke så glade ut sist gang jeg så de.
- Det vet du ingenting om. -Briony. Hva er det med deg?
- Du har aldri vært så frekk. - De er ingen stakkar små.
- Se hva de gjorde med Lola. - Hva er det du snakker om?
Jackson and Pierrot skadet armen hennes.
Jeg er redd hun har rett. Jeg måtte dra de vekk fra henne.
Det var slik jeg ble skadet.
Gjorde tvillingene det der?
Ja, det hele ble en brytekamp.
Ingen skade gjort, eller hva, Lola?
Kan du gå å finne guttene, Briony?
Si at middagen er klar.
- Hvorfor må jeg gå? -Briony, du gjør som du blir fortalt.
ellers kan du gå til ditt rom.
- Det er et brev! - Gi meg den!
De har rømt. Hvem har rømt?
Tvillingene.
''Vi har rømt, fordi Lola er så slem mot oss, og vi vil hjem."
-''Og, det var heller ikke noe teater stykke" - Ikke beskymre dere. .
Vi sender ut et lete mannskap. De kan ikke ha kommet langt.
Cee, du blir med meg.
Pierrot!
Jackson!
Gutter!
Jackson!
Pierrot!
Lola? Går det bra?
Unnskyld. Jeg... .
Hvem var det?
Jeg så ham.
- Det var han , var det ikke? - Jo, det var han.
Lola, hvem var det?
Det var Robbie, var det ikke? Robbie?
- Så du han? - Som du sa, han er sexgal.
Og du vet ikke egang hva som hendte før middag.
Jeg så han angripe min søster i biblioteket.
Jeg vet ikke hva han ville ha gjort hvis jeg ikke hadde kommet inn.
- Så du virkelig så han? - Ja selvfølgelig.
Han dyddet meg i bakken. Og la hendene over øynene mine.
- Jeg kunne egentlig ikke... - Hør. Jeg har kjent han
i hele mitt liv, og jeg så han.
Jeg kan ikke sverge på det.
Jeg kan det. Og jeg gjør det.
Ring politiet. Og hun vil trenge en lege også.
- Det er i orden kjære. - Er Robbie tilbake?
Jeg har ikke sett han.
Jeg vet hvem det var.
- Du så han da? - Ja, jeg så han.
- Akkuratt som du ser meg? - Jeg vet at det var han.
Du vet at det var han? Eller så du han?
- Ja, jeg så han. - Med dine egne øyner?
Ja. jeg så han. Jeg så han med mine egne øyner.
Bra jobbet, kjære.
Moren min og meg fant de begge ved elven.
Du så ingen andre?
Jeg ville ikke trodd på alt Briony sier. Hun er veldig fantasifull.
Når de dro for å lete, dro jeg opp til min far.
- Jeg gjorde det, ærlig. - Hvorfor det?
For å fortelle han alt om det.
- Jeg skulle ikke ha åpnet det. - Nei, det skulle du ikke ha gjort.
Men du har i det minste gjort det riktige nå.
Sir, noen kommer.
- På tide at du legger deg. - Men...
Nå.
Cecilia!
Dere løgnere! løgnere! løgnere!
Nord-Frankrike Fire år senere.
Jeg sa; "Du kan sitte der, rulle tomlene dine og"
"vente på at hodet ditt blir skutt av hvis du vil det"
''Jeg stikker.''
Bonsoir monsieur. Bonsoir? La meg gjøre det her.
Hva er det han vil?
- Han sier at han har noe for oss. - Faen heller!
Vent! Vi har mat til dere.
Brød, sukker.
Og vin!
Hva gjør du her?
Nå retretten started, angrep stridvognene.
Og jeg ble løsrevet fra min enhet.
Så det er sant. Engelskmennene trekker seg tilbake?
Vi drar ved første soloppgang.
Vi kjempet alle disse årene og miste mange liv.
Nå er Tyskerne i Frankrike igjen.
Vi kommer tilbake.
Vi vil kaste dem ut.
Det lover jeg deg.
Lykke til.
Kom igjen da.
Hvorfor er en soss som deg, som snakker fransk og alt, bare en menig?
Man kan ikke bli offiser, når man kommer rett fra fengslet.
- Du tuller med meg. - Nei.
De gav meg et valg. Bli i fengsel, eller verv deg i Hæren.
Og forresten. Det siste jeg er, er en soss.
Seks måneder senere.
Beklager for at jeg er sent ute, jeg gikk meg bort.
- Hei. - Hei.
- Skal vi sette oss? - Ja, selvfølgelig.
-Beklager, jeg kan ikke huske, Jeg... - To. Takk.
Hvor er det du bor?
En liten forferdelig leilighet i Balham.
- Gårdeieren er frekk og bråkete. - Du er fortsatt den samme.
- Utenom uniformen, selvfølgelig. - Ja, beklager. Jeg må tilbake nå.
- Til sykehuset om en halv time.
- Sorry. - Nei.
Har du hatt noe kontakt med din familie?
Nei, jeg sa jeg ikke ville.
Leon ventet utenfor sykehuset sist uke, jeg bare gikk forbi ham .
Cee, du skylder meg ingenting.
Robbie, har du ikke lest mine brev?
Hadde jeg hatt lov til å besøke deg ville jeg ha gjort det, hver dag,
- Ville jeg ha vært der hver dag. - Ja, men....
Hvis alt vi har handler om noen måneder
i et bibliotek tre og et haltv år siden, er jeg ikke så sikker.
- Jeg vet ikke om.... - Robbie, se på meg.
Se på meg.
Kom tilbake.
Kom tilbake til meg.
Kjære Cecilia.
Cecilia.
En venn av meg har en hytte ved kysten.
Vi kan låne den neste gang du har fri.
Den er hvit med blå malte vunduskarmer.
- Jeg håper denne bussen aldri kommer. - Her.
Noe å tenke på mens du er borte.
Jeg elsker deg.
My elskling. Briony fant min adresse, and sendte et brev.
Første overraskelse var at hun ikke gikk på Cambridge.
Hun går på sykepleier skolen på mitt gamle sykehus.
Jeg tror hun gjør dette for å gjøre bot, fordi hun angrer.
Hun sier at hun begynner å forstå hva hun har gjort, og hva det betydde.
Hun vil komme og snakke med meg.
Jeg elsker deg. Jeg venter på deg. Kom tilbake.
Kom tilbake til meg.
Kom tilbake. kom tilbake til meg
Så, hvor var det vi skulle?
Jeg hater disse støvlene!
Jeg hater de mer enn Tyskerne til sammen!
Lykke til med å komme deg tilbake til England i sokkelesten.
Kom igjen, kle på deg.
- Hvis jeg skulle falle i vannet, ville du redde meg da? Selvfølgelig.
Briony!
Takk.
Takk. Takk. Takk.
Det er en utrolig dum ting å gjøre.
Jeg ville redde deg. - Vet du ikke?
Hvor lett du kunne ha druknet?
- Du reddet meg. - Dumme barn!
Du kunne ha drept oss begge. Er det slik du har det gøy?
Jeg vil takke deg for at du reddet livet mitt.
Jeg vil alltid være takknemlig.
Historien kan fortsette.
Vår historie kan fortsette. Jeg vil fortsette.
De tyskerne må komme å prøve seg på oss i South End.
Eller enda bedre, Trafalgar Square. Ingen som kan språket der.
Du kan ikke si, ''Send meg kjeksen,'' eller ''Hvor er håndgranaten min?''
De hater oss også. Det er hele poenget.
Vi kjemper i Frankrike, og franskmennene hater oss.
Gjør meg til innenriksminister, så skal jeg løse der her på minutter.
Vi har India og Afrika, ikke sant?
Tyskerne kan få Frankrike og Belgia og alt annet de vil ha.
Hvem i helvete har en gang vært i Polen? Alt handler om rom! Emperiet!
De vil har et større imperium. Gi dem dette møkka stedet her, så beholder vi våres.
Tenk på det.
Kjære Cecilia. Historien kan fortsette.
Den jeg hadde planlagt under den kveldspromenaden
Jeg kan bli den mannen igjen som krysset Surrey park
i gryningen så fint kledd, med stolthet i livet.
Mannen som med klar lidenskap, elsket med deg i biblioteket.
Historien kan fortsette.
Jeg vil komme tilbake,
finne deg, elske deg,
gifte meg med deg. Og leve uten skam.
Du kan lukte havet.
Helvete.
- Det er som tatt ut fra Bibelen. - Jesus Christ.
Kom igjen. Få alle sammen til å rydde opp dette rotet.
Vi har nettopp ankommet sir. Kan du fortelle oss hva vi skal gjøre?
Ikke noe. Bare vent. . Hvor er båtene?
Noen få klarte seg igår? Det tyske flyvåpenet skøyt de senk.
Mistet 3,000 menn når de senket Lancastria.
Høyest kommanderende, nekter oss luft dekning.
Faen, for en katastrofe.
Nei, hør her. Tingen er at jeg er forventet tilbake.
Det er over 300,000 menn på denne stranda. Menig! Vent på din tur.
Bare vær glad du ikke er skadet. Jeg har blitt beordret om å la de skadde bli igjen.
Nei, nei, nei, la det være, guv! Aldri stol på en seiler på tørt land.
Det er ikke riktig.
Herre Gud.
Kan dere høre meg?
Jeg kommer hjem!
Guv'nor.
Jeg må ha noe å drikke.
Det trenger du. Du er blitt grå.
Han er blitt grå, ser du det?
Der. Kom inn.
Alt jeg vil ha nå, er en kopp te.
Hva faen er det du driver med?
Jeg kommer hjem! Laddie, jeg kommer hjem!
Mike!
Hold opp, guv.
Vent her.
Sett deg ned?
Det er for varmt her.
Ta av deg støvlene.
Jeg må komme meg tilbake. Jeg lovet henne.
For å ordne opp i ting.
Og hun elsker meg. Hun venter på meg.
Oi!
Vent, vent, vent.
Hva har du gjort med støvlene dine?
- Er du sikker på at du har det bra? - Aldri vært bedre.
Jeg lurer virkelig på om stranda er det beste stedet å spise middag.
- Er ikke sikker. Jeg kjenner det ikke igjen. - Vet ikke.
- Dette vil holde. Her nede. - Nei.
- Nei, nei. lenger unna. - Hva da?
Et sted jeg vet om. En gammel hvitmalt tre hytte.
med blå fargede vinduskarmer.
Å ja. Det stemmer, det er der vi skal.
- Det er nærme her. - Vi er der nå. Det er her.
Her er vi, guv. Her nede.
Det er greit, guv. Det stemmer.
Få ned hånda di. Få ned hånda di. Der ja.
Hold deg selv varm.
Tygg litt på denne. Men stille, ellers vil de ha også.
Prøv å få litt søvn.
Finne deg.
Elske deg.
Gifte meg med deg.
og leve uten skam.
Jeg elsker deg. Kom tilbake. Kom tilbake til meg.
- Litt for mye bråk, guv'nor. - Hva?
- Hvilket bråk? - Du skriker.
- Noen av gutta begynner å bli litt irriterte. - Hva?
- Du ser litt rar ut. . - Jge har bestemt meg for å bli litt lenger.
Jeg skal møte noen, og jeg har alltid latt henne vente på meg.
Hør på meg, guv'nor.
Jeg var nettopp og pisset. Gjett hva jeg så!
De begynner å organisere ting der nede på stranda.
Båtene er tilbake, og en kar fra marinen skal få oss herfra kl. 7:00.
Vi skal dra hjem, kamerat.
Så få deg noe mer søvn. Og ikke noe mere skriking.
- Ok? - Jeg skal ikke si et ord.
Vekk meg opp før 7:00, vil du det? Takk så mye.
Du vil ikke høre et ord mer fra meg, lover.
London 3 uker senere.
Jeg fant 3 igår som ikke var det. Du vet hvem du er.
Hvem av dere var ansvarlig for å legge bort teppene idag?
- Jeg var, søster. - Og du kan vel ikke fortelle oss
- Hva du gjorde feil? - Nei, søster.
Etikketene er brettet inn, er de ikke det?
- Jo, søster. - Gjør det igjen.
Sykesøster Tallis, jeg ser deg på mitt kontor. Resten av dere kan gå.
- Er denne jobben noe viktig for deg? - Veldig viktig, søster.
Du ble overført til kirurgi igår?
Når pasienten din kom for hans anastesi, var visst det første han gjorde
å spørre etter Briony. Hvem kan Briony være?
- Vel, det er meg, søster. - Det er ingen Briony.
Du er Tallis. Søster Tallis. Er det forstått?
Ja, søster.
Det finnes ingen Briony.
Dette er BBC Home Service. Her er nyhetene.
Hæren, sammen med sine franske allierte, kjemper nå en desperat kamp
i det vestlige fronts nordlige sone.
De allierte styrker har ikke tapt og deres moral er høy.
Flyvåpenet fortsetter å gi sin støtte
til de allierte styrker i nord-øst Frankrike og Belgia. Jernbanen, veier
broer and fientlige tropper har blitt angrepet, igår...
Takk. Jeg klarer ikke å bruke saksa med min venstre hånd.
Mamma gjorde det alltid for meg.
Der, Nå er du ferdig.
God natt, Ponty.
God natt, Tallis.
Ikke få panikk. Det er bare meg.
Fiona, du skremte meg.
Så det er dette du gjør etter at lysene er blitt skrudd av.
Jeg trodde du drev og leste en fristende roman.
Fryser du ikke i hjel her oppe?
Jeg elsker London.
Tror du alt dette vil bli bombet og forsvinne?
Nei.
Jeg vet ikke.
Skriver du om Søster Drummond?
- Skriver du om meg? - Noen ganger.
- Kan jeg se? - Helst ikke. Det er privat.
Hvorfor skal du skrive en historie når ingen kan få lese den?
- Den er ikke klar enda. Den er uferdig! - Hva handler det om?
- Det er komplisert. - Er det?
Det er bare...
Det handler om en ung jente, en ung og dum jente som ser noe fra hennes
vindu. Hun forstår det ikke, men tror at hun gjør det.
Jeg kommer sikkert aldri til å gjøre den ferdig.
Du er så mystisk, Tallis.
Jeg har aldri vært mystisk.
- Vet du hva jeg har bestemt meg for inatt? - Hva?
Jeg kunne aldri gifte meg med en mann som ikke var med i Hæren.
Her ja. Cecilia Tallis.
Jeg tror dette er hennes adresse.
Takk.
Kjære Cecilia. Vær så snill å ikke kaste dette før du har lest det.
Som du ser på papiret er jeg her i St Thomas'
og driver med sykepleier trening.
Jeg bestemte meg for å ikke dra på Cambridge.
Å, Herre Gud.
Jeg ville være til nytte. Gjøre noe mer praktisk.
Det står i avisen at Hæren vurderer strategiske tilbaketrekkinger.
Ja, jeg så det.
Det betyr at de virklelig trekker seg ut.
Uansett hvor hardt jeg arbeider og hvor mange timer,
kan jeg ikke unslippe det jeg har gjort
og hva det betydde,
hele dens mening begynner jeg nå å erkjenne.
Cee, vær så snill skriv meg og fortell meg at vi kan møtes.
Din søster, Briony.
Har du? Har hva da?
En hemmelig forlover i Frankrike? Det er det alle tror.
Nei, selvfølgelig ikke.
Tenk å ikke vite om han noen gang kommer tilbake.
Jeg har aldri elsket noen.
Hva, aldri? Ikke en gang vært forelsket i noen?
Jo, en gang. Når jeg var 10 eller 11 år.
Jeg hoppet inn i en elv en gang, for å se om han ville redde meg.
- Nå tuller du med meg! - Nei. Og han reddet meg.
Men når jeg fortalte han at jeg elsket han, ble følelsen borte.
Noe skjedde.
Ut, fort.
Robbie.
Unnskyld meg.
Søster Tallis, du snakker vel litt fransk, hvis jeg husker riktig.
Bare skole fransk, Søster.
Det er en soldat i seng 13. Gå og sett deg sammen men han i et minutt. Hold hånda hans.
Kom igjen.
Endelig er du her.
Søster sente meg.
for en liten snakk.
Jeg husker din søster.
Hun var alltid så snill.
Hva er det hun gjør nå?
Hun er også en sykepleier.
Giftet hun seg med mannen hun forelsket seg i?
Jeg har glemt navnet hans.
Robbie?
Hun gjør det snart håper jeg.
Robbie
Ja, det stemmer.
Og deg da?
Hva heter du?
Luc.
Luc Cornet.
Og du?
Tallis.
Det er søtt.
Jeg husker deg nå.
Den engelske jenta.
Husker du ditt første besøk til Millau?
Jeg jobbet ved ovnene med min far.
Jeg hørte aksenten din.
Kan du gjøre meg en tjeneste Tallis?
Disse bandasjene sitter så hardt.
kan du løsne de litt?
Selvfølgelig.
Husker du min yngre søster, Anne?
Hun spiller fortsatt det stykket av Debussy
hukser du?
Hun ser så seriøs ut når hun spiller.
Og våre croissanter,
hva synes du om de?
De beste i hele Millau.
Ja.
det skyldes smørets kvalitet.
Ja.
Er der derfor du kom hverdag?
Fordi, du vet...
min mor liker deg veldig godt
i hennes tanker
skulle vi ha giftet oss om sommeren.
Å ja?
Ja.
Jeg håper dette er bedre.
Elsker du meg?
Ja
Kan du bli en stund?
Jeg er redd.
- Tallis. - Briony.
Jeg heter Briony.
Stå opp, Tallis.
Gå og vask av blodet fra ansiktet ditt.
Sjøforsvaret has fortjent vår evige takknemlighet. Hæren er ubestridt.
Mot har ført de gjennom ubeseiret, med godt sinn
Dette er fortellingen om Dunkirk.
Et navn som for evig vil leve innen krigføring.
Under en omfattende rundtur,
Er Dronning Elizabeth å se på besøk i en sjokoldade fabrikk nord i England.
Konfekt magneten og venn av den brutiske arme,
Mr Paul Marshall, viste Dronningen rundt Army Amo fabrikken
sammen med hans kjære, forlover, Lola Quincey.
For et bedårende par de er.
Fortsett å levere oss Amo sjokoloden. Våre gutter er godtesyke.
For det andre, som bot for synd, of for å unngå utukt
slik at folk som ikke kan leve i sølibat
kan gifte seg og bli en del av Jesus' legeme
For det tredje, som en test for samfunnet, den hjelp og trøst
som den ene bør ha for den andre.
Jeg så han.
Dersom noe kan vise til en rettferdig grunn for hvorfor
de ikke skal bli erklært som ektefeller.
Jeg vet at det var han.
...La han nå snakke, eller for evig hold ditt fred.
Jeg så han. Jeg så han med mine egne øyner.
Slipp henne fram.
De skal til landet idag. Aldri vært ute av London.
Jeg håper de får en fin familie.
De vet ikke hva de gir seg ut på.
Kom igjen.
Jeg ser etter Miss Tallis. Cecilia Tallis.
Er hun her?
Tallis! Døra!
Jeg skrev. Men du ville jo ikke svare.
Jeg må snakke med deg.
- Så du er distriktssykepleier nå? - Ja.
Takk.
Jeg vil gå forran dommeren og endre mitt vitnesmål, Cee.
Ikke kall meg det.
Vær så snill, ikke kall meg det.
Jeg vet at det jeg gjorde var forferdelig. Jeg forventer ikke at du tilgir meg.
Det vil jeg ikke, heller.
Du er ikke et troverdig vitne. De vil aldri åpne saken igjen.
Jeg kunne ihvertfall fortelle alle de andre hva jeg gjorde.
Jeg kan gå hjem og forklare til mamma, pappa og Leon...
- Så, hva er det som stopper deg? - Jeg ville møte deg først.
De vil ikke høre noe mer om det.
Det uhyggelige er ryddet bort i fortiden, takk skal du ha!
Men...
Jeg er sent ute. Burde komme av sted..
Unnskyld meg.
Han sover dypt.
- Hva gjør hun her? - Hun ville snakke med meg?
Å ja, om hva?
Det forferdelige jeg gjorde.
Robbie. Kjære.
Jeg vil være ærlig mot deg.
Jeg vet ikke om jeg skal knekke nakken din eller
om jeg skal kaste deg ned trappene.
Å, Gud.
Har du noen anelse om hvordan det er i fengslet? Selvfølgelig gjør du ikke det.
Nøyt du å tenke på meg innelåst?
- Nei. - Men du gjorde ingenting med det.
- Nei. - Tror du jeg forgrep meg på din kusine?
- Nei. - Trodde du det da?
Ja. Men både ja og nei.
- Og hva får deg til å være så sikker nå? - Vokse opp.
- Vokse opp? - Jeg var 13 år.
Hvor gammel må du være for å vite forskjellen mellom rett og galt?
Hvor gammel er du nå, 18?
Må du være 18 år for å forstå en løgn?
Det er soldater som er 18 år, gamle nok til å bli liggende igjen for å dø langs veien.
- Visste du det? - Ja.
For fem år siden, bydde du deg ikke om å fortelle sannheten.
Du og din familie antok at bare på grunn av min utdannelse, at jeg
fortsatt bare var litt bedre enn en tjener. Men fortsatt ikke til å stole på.
Takket være deg ble jeg kastet til ulvene!
- Robbie! Se på meg. Se på meg. - Ikke!
Kom tilbake. Kom tilbake.
Kom tilbake til meg.
Briony.
Vi har ikke mye tid.
Robbie må møte opp til tjeneste kl. 6:00, og han må rekke toget.
Så sett deg ned.
Det er noe som du skal gjøre for oss.
Du drar til foreldrene dine så fort du kan.
og du forteller dem alt det de tenger å vite
for å vite at hendelsen ikke var sann.
Du møter med en advokat, og gjør en kunngjøring
får den signert med vitner og send den til oss. Er det klart?
Ja.
Du skal skrive et detaljert brev til meg med alt som har hendt
som ender med at du sier at du møtte meg ved elven.
Prøv å inkluder alt du kan huske
av hva Danny Hardman gjorde den kvelden
- Hardman? - Ja.
Det var ikke Danny Hardman.
Det var Leon's venn, Marshall.
jeg tror ikke på deg.
Han har giftet seg med Lola. Jeg kom nettopp fra deres bryllup.
Lola kan ikke vitne mot han nå.
Han er immun.
Jeg er lei meg for all det bryet jeg har forårsaket.
Jeg er veldig, veldig lei meg.
Bare gjør det vi har bedt deg om.
Skriv det alt ned, sannheten. Ikke noe rim. Ikke noe ekstra eller adjektiver.
Også, lar du oss være.
Det skal jeg. Jeg lover.
Unnskyld. Kan vi stoppe for et øyeblikk?
Selvfølgelig, er det noe galt?
Jeg trenger bare noen minutter alene.
...minutter alene.
Briony Tallis, din nye roman, ditt 21. er kalt Atonement. det er...
Briony?
Unnskyld. Kan vi stoppe for et øyeblikk?
Briony Tallis, jeg vil snakke om din nye roman nå Atonement,
som kommer ut om noen dager med din fødselsdag.
- Det er din 21. roman. - Det er min siste roman.
Virkelig? Skal du trekke deg?
Jeg er døende.
Min lege sier at jeg har noe som heter vascular dementia,
noe som er en serie av små slag.
Hjernen vil lukkes, og gradvis vil man miste ord, og så miste hukommelsen.
noe som egentlig er hele poenget for en forfatter.
Det er derfor jeg endelig kunne skrive boken. Jeg tror. Jeg måtte det.
Og hvorfor er det min siste roman.
merkelig nok,
det vil være like riktig å kalle den for min første roman.
Jeg skrev flere utkast så langt tilbake som ved min tid i St Thomas' Sykehus under krigen.
Jeg kunne aldri finne den riktige måten å gjøre den på.
Fordi romanen er en selvbiografi stemmer det?
Ja. Jeg har ikke endret navn heller, inkludert mitt eget.
Og hva var problemet?
Nei.
Jeg hadde lenge bestemt meg for å fortelle sannheten.
Og jeg tror...
Hvis du leser boken, vil du skjønne hvorfor.
Jeg har vitner som har fortalt meg om alle hendelsene jeg selv ikke opplevde.
forholdene i fengslet, evakueringen av Dunkirk, alt.
Men all den ærligheten ble hjertesløs.
Jeg kunne ikke lenger se hvilken formål de hadde.
Av hva? Unnskyld. Av ærligheten?
Av ærlighet.
Eller virkeligheten.
Fordi, jeg faktisk...
Var for feig til å dra og møte min søster i Juni 1940.
Jeg tok aldri den turen til Balham
Har du noen anelse om hvordan det er i fengslet
Så den scenen hvor jeg inrømmer alt er bare oppfunnet
Han sover så dypt
Oppfunnet.
Hvor gammel man du være for å forstå forskjellen mellom riktig og galt?
Og det kunne faktisk aldri ha hendt,
Fordi
Robbie Turner døde av blodforgiftning i Bray-Dunes
den første Juni, 1940,
evakueringens siste dag
Farvel, kompis.
Og jeg fikk aldri anledningen til å rette opp i ting med min søster, Cecilia,
fordi hun ble drept den 15 Oktober, 1940,
av en bombe som ødela gass og vann rørene over Balham t-banestasjon.
Så...
Min søster og Robbie fik aldri den tiden til å tilbringe sammen
den tiden de begge lengtet etter og fortjente
Og som jeg helt siden...
Helt siden, har følt at jeg forhindret.
Hvilken håp...
eller tilfredstillese, ville leseren få fra en slik slutt?
Så i boken, ville jeg gi Robbie og Cecilia det de ikke fikk i livet.
Jeg vil tro at dette ikke er svakhet eller flukt,
men en siste god handling.
Jeg ga dem lykke.